În acest videoclip vom discuta despre scriere.
Ne uităm la principiile de scriere IP și uităm la diferite protocoale de rutare, inclusiv vectorul distanței și
protocoalele de scriere a legăturilor de stat, compilează diferențele dintre protocoalele de scriere vectoriale de distanțe,
cum ar fi protocoalele de rupere și starea legăturilor, cum ar fi OSPF.
Vom discuta, de asemenea, unele dintre metodele pe care protocoalele de scriere vectoriale de distanta le folosesc pentru a opri buclele
Protocoalele de scriere sunt foarte importante pentru ca fac reclame si folosesc diferite mecanisme pentru a preveni buclele inainte de a discuta
despre protocoale de scriere, cum ar fi intotdeauna.
Bine, Joe A-P trebuie să știi diferența dintre un protocol rafted versus un protocol de rutare.
De asemenea, trebuie să puteți diferenția și explica avantajele și dezavantajele utilizării rutelor statice
versus protocoalele dinamice care rulează.
Deci, de ce ați dori să utilizați o rută statică versus un protocol dinamic de scriere, cum ar fi întotdeauna B. F ..
Și, după cum am menționat, vrem să vorbim despre protocoalele de rutare a vectorului de distanță și a legăturilor de stare.
Deci, care este diferența dintre un protocol routed și un protocol dur.
Acum, un protocol putrezit utilizează datele.
Exemple ar fi versiunea IP 4 sau versiunea IP 6.
Când utilizați un protocol Hialeah, cum ar fi HGP sau ATP, protocolul folosește un protocol de nivel inferior, cum ar fi
versiunea IP pentru versiunea IP 6, pentru a transporta datele de la un dispozitiv la altul.
Deci, atunci când vă conectați la un site Web și vizualizați o pagină web care ar fi considerată a
fi date rutate, datele de pe serverul web sunt direcționate către PC.
Acum, schema de adresare folosită pentru a cumpăra protocoale routerate se bazează pe protocolul specific, cum ar fi versiunea IP pentru utilizarea
unei adrese 32 de biți și a versiunii IP 6 folosind o sută douăzeci și opt.
Dar adresați-vă acum modul în care routerele știu unde sunt dispozitivele într-o rețea.
Ca exemplu, PC-ul meu se bazează în Regatul Unit, dar când merg la Facebook com traficul este trimis de la PC-ul meu la Facebook cu
sediul în California și înapoi din nou.
Cum ajunge dispozitivul meu la serverele Facebook într-un centru de date din California.
Și cum ajung datele în PC-ul meu în Marea Britanie.
Cum se redirecționează datele de la un dispozitiv la altul.
Acum este important să înțelegeți că fiecare router de-a lungul căii dintre PC-ul meu din Marea Britanie și Facebook
nu a venit face o decizie independentă de rutare ca un exemplu dacă urmăresc Facebook dot com.
Și în acest caz am să-ți pun timpul până la o vale mică, cum ar fi 50 de milisecunde.
Traficul este în curs de transmitere de la PC-ul meu pe o bază de hamei de la un router la altul până când
ajunge, sperăm, Facebook dot com.
Fiecare dintre aceste hamei este un router independent care ia decizii independente de rutare.
Acum, Facebook și multe alte site-uri web mari vor avea centre de date împrăștiate în întreaga lume.
Deci, traficul meu nu poate merge de fapt până la U. S. dar poate merge la un centru local de
date din Europa.
Totul depinde de modul în care este configurată rețeaua.
Aceste decizii de echitatie facute de rodders sunt cunoscute sub denumirea de hop prin paradigma putrefactiei hop cu rutare de trafic unicast
se bazeaza pe adresa de destinatie nu numai pe adresa sursa.
Serratus decide care trafic merge pe baza adresei IP de destinație, prin exemplul adresei sale, iar
Rodders decide să aștepte traficul.
Pe baza adresei IP de destinație și a informațiilor stocate în tabele de scriere, fiecare router de-a
lungul căii trebuie să determine o interfață de ieșire pentru a transmite traficul pentru a ajunge la adresa IP de destinație.
Pentru a face ca routerele să comunice informații despre rețele folosind protocoalele de rutare.
Aceștia vor determina calea cea mai bună la adresa IP de destinație utilizând criteriile specifice acelui
protocol individual de rulare.
Ca exemplu, RP folosește numărul de hops pentru a determina calea cea mai bună OSPF folosește lățimea de bandă a interfețelor pentru a determina
cea mai bună cale.
GOP folosește lățimea de bandă și întârzierea pentru a determina cea mai bună cale.
Deci protocoalele care rulează sunt folosite pentru a face publicitate în mod automat rețelelor între routere și astfel
modul în care părinții învață despre rețelele disponibile într-o topologie.
De asemenea, este important să rețineți că dacă un router nu știe despre o adresă IP de destinație.
Cu alte cuvinte, informațiile despre adresa IP a destinației vectoriale nu sunt în tabelul de rutare.
Acesta va scadea pachetele unicast Destinația adreselor IP se potrivește cu rețelele și subrețelele din drum ca
o masă de scris.
Deci, dacă un router primește trafic spre o adresă IP, să zicem zece la unul care doreau unul, dar acea
adresă IP nu se potrivește cu o rețea din tabela de scriere a rudelor.
Rato va renunța la pachete deoarece nu știe unde să le transmită.
În esență, dacă spuneți că Harada trimite traficul la adresa IP sau că a oferit o întrebare dacă se
întreabă unul și routerul nu știe cum să ajungă la acea rețea sau la adresa IP, routerul va scădea traficul dacă nu
există putregai în masa de scriere.
Traficul devine abandonat.
Aceasta se aplică în mod special pachetelor unicast în cazul cărora ne facem rutarea pe baza adresei IP
de destinație.
Deci, în protocoalele de scriere sumară, Radice permite să învețe despre rețelele de destinație
care facilitează schimbul de informații răsturnate între dispozitive.
Routoarele pot învăța dinamic despre rețele în topologie și pot deci să ia deciziile de rutare pe baza
unor criterii diferite, cum ar fi numărarea lățimii de bandă sau întârzierea pentru a determina cel mai bun traseu de cale, apoi alege pur
și simplu o interfață de ieșire bazată pe tabela de scriere și apoi va transmite pachetele din interfața
respectivă pentru a ajunge la o destinație.