Protocoalele de rutare a legăturilor de stat, cum ar
fi OSPF, permit divizarea marilor sisteme autonome în grupuri mai mici numite zone.
În acest exemplu, avem un
router RIP conectat la un router care rulează atât RIP cât și OSPF,
astfel încât RIP este conectat la un sistem autonom OSPF.
Routerele din cadrul OSPF se află sub domenii administrative comune,
cu alte cuvinte, fac parte din Sistemul Autonom.
Sistemul autonom al OSPF,
cu toate acestea, poate fi împărțit în mai multe zone pentru a permite tabele
de rutare mai mici reducerea inundațiilor anunțurilor de stare
a link-urilor, rangul pe rang și utilizarea mai eficientă a resurselor.
Dacă aveți multe routere într-o singură zonă, tabelele de rutare ale
acestor routere pot deveni foarte mari, ceea ce permite reducerea tabelelor de rutare pe
anumite routere prin ruperea Sistemului Autonome într-un design ierarhic cu mai multe zone.
În OSPF, aceste routere sunt cunoscute sub denumirea de Router Border Routers sau ABR,
care au interfețe în mai multe zone.
Aceste routere sunt cunoscute ca routere interne deoarece ele fac parte dintr-o singură
zonă și nu au interfețe în alte zone.
Acest router este cunoscut ca un ruter de sistem autonom de frontieră, deoarece conectează OSPF la un sistem
autonom autonom sau proces de rutare care în acest caz este RIP.
Aceste routere sunt cunoscute sub denumirea
de routere backbone și se numesc și routere interne.
Ele sunt interne în zona coloanei vertebrale.
unul dintre avantajele creării de zone multiple este faptul că schimbările de legături din
cadrul unei zone sunt ascunse de alte routere în alte zone, astfel încât în ​​cadrul OSPF, dacă
am avea rețea 10. 1. 1. 0 în zona
1 și acea rețea a căzut că informațiile vor fi ascunse de routere în alte zone.
Nu ar fi trebuit să reia algoritmul SPF pentru
că nu știu că această rețea se va reduce.
astfel încât acest router în zona 2 și acest router în 3 nu va fi conștient de faptul că rețeaua
10. 1. 1. 0 a
coborât, puteți face acest lucru prin configurarea zonei
2 și a zonei 3 ca fiind numite zone de stub și total stubby.
De asemenea, puteți utiliza sumarizarea traseului pentru a
reduce necesitatea de a relua algoritmul SPF atunci când o rețea se dezactivează.
Ideea aici este să vă utilizați resursele mai eficient
prin reducerea inundațiilor anunțurilor de stare a legăturilor.
Linkurile anunțurilor de stat din zona 1 sunt cuprinse în acel domeniu sau sunt
limitate la zona respectivă, iar rezumatele LSA propagate în alte zone.
Aceste LSA-uri rezumate sunt blocate de Border Area of ​​Routers sau ABRs, astfel încât acestea să nu meargă
în alte zone, cum ar fi zona 2.
Deci, routerele din zona 2 nu cunosc rutele specifice din zona 1.
Pentru a activa conectivitatea, traseul sumar
sau traseul implicit pot fi propagate în zona 2.